Tidigare i Star Trek: Discovery:
- Kejsarinna. - Du misstar mig för någon annan.
Sektion 31.
- Hans färdigheter uppskattas. - Han är med.
- Jag väntar på uppdatering om Spock. - Han är efterlyst för mord.
Han dödade tre läkare och rymde.
Han behöver en chans. Vi måste hitta honom först.
- Jag hittade Spocks skyttel. - Sätt kurs. Fort.
Jag började se ett spöke efter att mörka materian träffade mig.
Det är jag.
Larviga Stilly.
Du är värd för en multidimensionell svampparasit.
- Hur blir vi kvitt den? - Det här kan svida.
Jag är av en art som heter JahSepp.
En inkräktare förstörde vårt ekosystem.
Släpp Tilly.
- Jag har andra planer för henne. - Fel.
Nej.
Tilly!
Nej!
Ur vägen.
Ord definierar oss.
Officerare.
Föräldralös.
Änkeman.
Skeppskamrat.
Men det finns inget ord för ovisshetens unika vånda.
Jag vet ännu inte vad som har hänt min vän.
Stamets vägrar tappa hoppet.
Han tror att Tilly överlevde vad utomjordingen May än gjorde.
Jag vill tro att det är möjligt med.
Jag vill känna hopp.
Men i dess frånvaro...
...återstår endast plikten.
- Jag hittade spåret av Spocks skyttel. - Ändra kurs och genskjut.
Spocks skyttel är 2500 mil bort, och närmar sig. Ett livstecken avläst.
Sköldarna är uppe och vapnen laddade.
Vad gör Spock?
Varför så aggressiv?
Kapten, Spock lämnade Enterprise innan du tog över Discovery.
Han kanske inte vet att vi är vänner.
- Öppna en kanal. - Ja, kapten.
Löjtnant Spock, detta är kapten Pike.
Stäng av motorerna, sänk sköldarna och förbered transport.
Han höjer hastigheten. Ändrar kurs mot nebulosan.
Spock, jag lovar.
Jag är här för att lyssna och hjälpa.
- Tappade vi honom? - Nej, sir.
Han tände nebulosans väte som störde våra sensorer och stannade sen.
Vi flög förbi honom.
Detmer, vänd om.
Flyger han in i nebulosan är han borta.
Skjut en torped mot skytteln.
- Detonera den 100 meter före träff. - Ja, kapten.
Avfyra.
Skytteln är satt ur funktion.
Owo, för ombord honom med en traktorstråle.
Kom, Burnham.
Överför driften till säkerhetsteam Alpha.
- Sätt fasrar på att bedöva. - Skjut inte utan min order.
Kapten Georgiou.
Kapten Pike.
Michael.
Kommendörkapten.
Vilket välkomnande, min kära.
Vi träffades på akademin för några tusen ljusår sedan.
Sannerligen.
Du var någon att räkna med. Vassaste kniven i lådan.
Och trots att du drack oss under bordet, kunde du alla stadgor på två veckor.
Du frågar mig taktfullt varför jag inte identifierade mig.
Identifiering är standard och det var ett icke-svar.
- Du är fortfarande vass. - Jag uppskattar det.
Enligt Stjärnflottan gick du i pension.
Ser jag pensionerad ut?
Jag hade en kusin som du. Hon gav bara raka svar i kyrkan.
Den enda andra förklaringen är
ett hemligt uppdrag.
Som att vara på benen igen?
Det är uppiggande.
Nu kanske ni förstår.
- Sektion 31? - Tjusigt.
Hemliga operationer, hotbedömningar.
Bara skoj.
Hur hänger det ihop med Spocks skyttel?
Mitt uppdrag är att jaga rätt på en officerare efterlyst för mord.
Ursäkta, flera mord.
När jag hann ifatt farkosten var han redan borta.
Vet du var han kan vara?
Jag hör av mig om jag hör något.
Kommer du?
Burnham har svårt att tro på anklagelserna. Jag med.
- Oskyldiga flyr inte. - Du flydde från oss.
Precis.
Christopher.
Leland.
Är det grått hår jag ser?
Så går det när man har hår.
Jag hörde att du hade det hett om öronen på Cestus III.
Därför flyttades jag till underrättelsetjänsten.
Jag leder Sektion 31.
Du var alltid mer bekväm i gråzonerna.
Du verkar ha snappat upp en av mina agenter.
Vi har blivit underrättade.
Jag skulle uppskatta om ni låter agent Georgiou återvända.
Klockan tickar. Hon spårar en misstänkt mördare.
Mr Spock är en av mina.
- Jag förstår inte anklagelserna. - Jag förstår.
Men om jag låter hans befäl eller syster påverka
våra insatser ser jag ut att göra tjänster åt vänner.
Leland, det kan finnas en koppling mellan Spock och signalerna
som har skickat runt oss i universum.
Liv står på spel.
Liv står alltid på spel. Det är därför vi har jobb.
Vi gör vad vi gör, så att ni kan göra vad ni gör.
Om jag inte kände dig hade det låtit som ett hot.
Du känner mig rätt väl.
Jag skickar en sambandsofficer. Jag skulle uppskatta
om ni berättar vad ni vet.
Jag gör gärna tjänster för en gammal vän.
Du kan gå, kapten.
Din kapten vet inte var jag är ifrån.
- Stjärnflottan gav mig order. - Är du bara ärlig när det passar dig?
Jag börjar gilla Stjärnflottan och Sektion 31.
Tror du att de ger dig fria tyglar?
De har spioner som spionerar på spioner.
Tur då att jag är som bäst ute i det öppna.
Har Leland någon aning om vem du är?
Kejsarinnan Philippa Georgiou Augustus laponius Centarius?
- Han kallar mig inte det, men jo, han vet. - Då litar jag inte på honom heller.
Du förde mig till denna outhärdliga plats.
Bli inte överraskad att jag är här.
Jag hälsar från dig när jag hittar Spock.
Om du lägger hand på min bror...
Gör du vad då?
Där är kvinnan jag känner igen.
Skyttelrummet är ditåt.
Du måste säkert tillbaka till din ormgrop.
Säg att du har goda nyheter.
Universum låter inget gå till spillo.
Enligt Lavoisier.
- Lagen om massans bevarande. - Ja.
Massa kan varken skapas eller förstöras i kemiska reaktioner.
Titta här.
Jag söker igenom kokongen för kvarlevor. Mitokondrie-DNA, lipider, protein.
Om alla Tillys atomer transporterades
istället för förruttnades,
borde det inte finnas spår av hennes biologiska materia.
Så May tog Tilly till nätverket.
Då kan vi få ut henne.
Hur?
Kokongen verkar vara en organisk transportör.
Precis som vår bryter den ner materia
och sätter sedan ihop det på en annan plats.
Mycelversionen av en transportörsplatta.
Då kan en andra kokong, precis som denna, existera i nätverket.
Men varför ta Tilly? May kom för att leverera ett budskap.
May sade sig ha en koppling till Tilly och behövde henne.
Titta.
Inget mänskligt material.
Tilly lever. Jag vet det.
- Men nätverket är enormt. - Ja.
Fast nu när jag känner till kokongens exakta sammansättning,
kan jag hitta dess motsvarighet i nätverket.
Då hittar vi Tilly.
Hjälp mig.
Få bort det. Få bort det.
Mina ögon.
- Mina ögon. - Håll dig lugn, Tilly. Du är okej.
Våga inte hyssja mig.
Vad fan gjorde du?
Bröt ner din biologiska form,
transporterade den över dimensionerna och återskapade den här i mitt hem.
Det gamla tricket.
Skämtar du med mig?
Jag är i mycelnätverket.
Det brukade vara ett paradis.
Nej. Det var det här jag berättade om.
- Det bränner. - Låt henne vara.
- Det är vår process. - Vad betyder det?
JahSepp, vi bryter ner all materia som träder in i mycelnätverket
för att göra det användbart på nya sätt, som insekter på er planet.
Vi håller livscykeln i rörelse.
Var det du innan du var du?
Det är vad jag är.
Jag framstår såhär för att göra dig bekväm.
Bekväm?
Du kidnappade mig.
Jag ska ta mig tillbaka.
Det går inte.
Kolla här då.
Och efteråt tänker jag inte bearbeta min vrede.
Jag ska låta den frodas i en evighet.
- Snälla, jag behöver din hjälp. - Du får inte be om min hjälp.
Vem ska vi då vända oss till? Vem annars än dig?
Det finns ingen, Tilly.
Och jag får inte misslyckas, annars dör hela min art och allt annat.
- Vad vill du att jag ska göra? - Döda ett monster.
Burnham.
Sambandsofficeren kom precis hit.
Lystring, all personal.
Säkerhetsövning pågår på däck 4.
Burnham.
Det är inget, sir. Han...
Han skulle bara vara på Qo'noS.
- Han mördade en officerare. - Voq gjorde det.
Ash Tyler är en god man.
Även om jag förstår hur du menar, så lämnade han skeppet
för att bli fackelbärare för klingonska kanslern och gör nu hemliga uppdrag.
Jag känner Tyler.
- Bättre än de flesta. - Som du kände din forne kapten?
Hon verkar inte vara den Philippa Georgiou jag minns.
Kriget förändrade henne.
Kalla mig enkel, men jag föredrar folk vars ärlighet är pålitlig.
Vad undanhåller du för sanning för mig?
Sir?
Stunden då du såg Tyler,
stunden då du siktade på Georgiou...
Jag känner dig tillräckligt väl.
Lystring, all personal.
De som inte har fått...
Det är ett längre samtal.
Men jag ber att du har tålamod tills ett lämpligare tillfälle.
Kör till.
- Tvinga mig bara inte att jaga dig. - Tack, sir.
Maskinrummet till lastrum 2.
- Kul att se dig. - Jag håller med.
Vet inte om hon gör det.
Din kapten anser att jag behöver passas.
Vår nya säkerhetschef. Det är hennes jobb att vara nyfiken.
Hur fan hamnade du i Sektion 31?
Det var en intressant resa.
- Berätta. - Hemligstämplat.
Ett vanligt ord i mitt nya vokabulär.
Du hade alltid hemligheter.
Jag var tvungen att lämna Qo'noS.
Jag återvänder aldrig.
Jag tror att alla i 31 verkar känna sig hemma där,
inte trots sin bakgrund, utan tack vare den.
- De kan vara till nytta. De är bra. - Som kejsarinnan?
- Jag är orolig för Spocks säkerhet. - Det tillåter jag inte.
Det måste du tro på.
- Det är mycket att be om, Ash. - Jag vet.
Jag måste till bryggan.
Stamets har en plan att rädda Tilly.
Rädda Tilly varifrån?
Vad hände här?
Varelsen förstör allt den rör vid.
När såg ni den för första gången?
Den kom när Stamets öppnade dörren till vår värld.
- Är det logiskt? - Försiktigt.
Barken innehåller ett grymt gift.
Det är dödligt.
Tack.
Varelsen slaktar oss med giftet.
- Vi har inget att försvara oss med. - Du är långt ifrån hjälplös.
Sättet som vi...
Lustigt att kalla det "träffades". Det är otroligt sofistikerad vetenskap.
Du kom in i min hjärna som en spor.
Tack.
Jag värdesätter din vetenskap också.
Låt se vad vi har att göra med. Men du...
Lova att ta mig till Discovery.
Det tar emot att göra detta om jag ska vara gisslan för evigt.
- Kan fänrik Tilly vara vid liv? - Ja, sir.
Hon togs till mycelnätverket mot sin vilja.
Hur får vi tillbaka henne?
Varje gång vi hoppar
passerar Discovery genom mycelnätverket i några millisekunder
och under den korta tidsperioden är vi faktiskt inuti det.
Jag föreslår ett halvvägshopp.
En förutbestämd kurs utan ändpunkt?
Precis. Till hälften inne, till hälften ute ur nätverket.
Discovery håller positionen länge nog för mig att hitta Tilly.
För oss. Du gör det inte ensam.
Skeppet blir som en slags dörrstopp.
Kan vi överleva långvarig exponering?
Mycelet kommer att attackera skeppet,
och bryta ner det så fort vi går in, men tritanium är inte deras favoritmat
så vi har en timme innan de ätit sig igenom skrovet.
En timme att hitta fänrik Tilly.
En hemsk plan.
Det är viktigt att alla undviker platser på skeppet
där mycelrymden möter den normala rymden.
De som rör vid barriären kommer
vridas runt bägge miljöernas axlar.
Likt kropparna vi hittade.
På skeppet Glenn.
Såvitt jag vet om den unga kvinnan...
- ...hade hon riskerat livet för oss alla. - Det hade hon.
Utan att tveka.
Rhys, öppna en kanal till hela skeppet.
All personal, detta är kapten Pike.
Stjärnflottan...
...är ett löfte.
Jag ger mitt liv för er, ni ger ert liv för mig.
Och ingen lämnas kvar.
Fänrik Tilly är kvar där ute och har all rätt att vänta sig oss.
Vi håller våra löften.
Häråt, fort.
- Fort. - Till era stationer
och säkerhetszonerna på styrbordssidan.
Kom igen.
Lycka till åt oss alla.
Saru modifierade dessa
för att hålla kontakten med bryggan.
Deras filter begränsar störningarna.
Reaktionskuben är enda platsen på skeppet
där det är säkert att nudda mycelbarriären.
Stamets, är du redo att utföra denna modiga och helgalna plan?
Så hade jag kanske inte uttryckt det, men det är jag.
Svart beredskap.
Nu hoppar vi.
- Vad händer? - Vet inte.
Det är nog åt mig.
Mer förödelse i mitt hem. JahSepp har aldrig stött på sådan massa.
- Försäkra dem att det inte är en attack. - Nej.
- Jag vet inte vilka de är. - Men det gör jag.
Du har varit inuti mig.
Vi har bättre chans att besegra detta med det vi har ombord.
Du överger väl oss inte?
- Vad gör du med ditt lilla finger? - Det är...
Bara...
Ett lillfingerlöfte.
Jag sa att jag skulle hjälpa dig. Vi håller våra löften.
Vi måste skynda på.
- Det fungerade. - Burnham till Saru. Hör du?
Jag är här.
Sensorerna visar att mycelet attackerar skrovet.
Skynda er på.
Redo?
Hallå?
Dator, rapportera livstecken.
Var är alla?
- De kanske dog när de försökte rädda dig. - Tack för det.
- Vad var det? - JahSepp bryter ner skrovet.
- Monstret är här. - Varför bordade det skeppet?
Det jagar Discovery när ni flyger igenom nätverket.
Men det ska inte få terrorisera mitt folk.
De är min familj.
Precis.
Fall i linje. Soldatspråk för "gå bakom mig".
Jag avläser ett livstecken.
Sektion 14, vapenlagret.
Varför beväpnar Tilly sig?
Vad du än är, jag håller i en typ tre-faser.
Den är kraftigare och större än typ ett eller två,
och kallas nog därför tre.
Tilly?
Tilly.
- Michael? - Är det May?
Tilly, ducka.
Det är inte som ni tror. Hon behöver hjälp.
Är du...?
Det är jag. Det är lugnt. Jag är okej.
Tack för att ni kom.
Alltid.
Återställd, atom för atom.
Vi ska få ut dig.
Om mindre än en timme går Discovery under.
- Vi måste gå. - Går under?
- Vi kommer att gå under. - Jag lovade att stanna.
- Det är nåt slags rovdjur. - Monster.
Ett monster i nätverket, det dödar hennes art.
Bakom mig.
- Vad kan du berätta om monstret, May? - Det började som en våg av okänd energi.
Vi började rekonstruera det,
men det blev denna besinningslösa varelse.
Dess hud går inte att förstöra.
Vi dör när vi försöker.
Underbart.
Hugh?
Men han dog.
- Detta är inte verkligt. - Jag trodde att jag såg honom.
Håll er borta.
Är detta nån slags mycelmanifestation?
Är han skapad från mina minnen eller...?
Han är verklig.
- Vad? - Döda den.
Backa, May.
Döda den.
Du lovade!
- Vänta. - Ni lät den gå.
Burnham till bryggan. Tilly är hittad.
- När kan ni återvända? - En komplikation har uppstått.
Vi överlever inte komplikationer.
Jag vet.
Men något som liknar dr Culber är här.
- Upprepa det där. - Dr Culber.
Innan du kom ombord, var han...
Jag vet.
- Men du måste förklara det. - Kan inte.
Stamets gick...
Burnham?
Michael?
- Mr Saru. - Jag jobbar på det, kapten.
Tänk om det är dr Culber?
Inget i vårt kända universum kan göra det möjligt.
Ert kända universum.
Dr Culber var en helare. Han hade aldrig skadat något levande.
Ni vägrar se vad som är framför er.
Titta.
Vad är det?
Bark från yeelträdet.
Det kan döda oss.
- Han hade det på sig. - Han attackerar oss med det.
Han...?
Han attackerar er inte.
Han försvarar sig. Som en rustning.
Vilket innebär motivation och tankar med uppsåt.
Vilket innebär...
...att han lever.
Burnham, hör du?
- Ja. - Jag vill inte jäkta dig,
men mycelet har penetrerat 78 % av skrovet
och siffran stiger fort.
Vi försöker att hitta Stamets och dr Culber.
Vad pågår?
Oroa er inte för oss. Skynda er bara.
Röd beredskap. Överför roderkontroll till Airiams station.
Skrovet på gondolen är för svårt skadat.
Du måste hålla ihop henne när vi accelererar.
Detta är agent Tyler på nödkanalen. Hör ni?
Vad är det för sändare?
- Agent Tyler. Status? - Discovery behöver assistans.
Absolut.
Förklara det där för mig.
Är det Leland?
Han bestämmer inte, Chris. Vi ska hjälpa till.
Jag vet inte varför ni dröjde, men vi pratar om det senare.
- Kan ni stabilisera oss med traktorstråle? - Avlossar om tre...
...två, ett.
Fem minuter. Om det går snett drar jag ut Discovery.
- Det bestämmer inte du. - Du har min agent.
- Kapten Leland, riskera inte besättning... - Här talar du när du tilltalas, Tyler.
Och Leland, mitt skepp, mitt beslut.
Vänta tills jag ger ordern. Förstått?
Mina motorer är överbelastade. Vi kan inte hålla länge till.
Du är inte verklig.
Jo då.
Du hittade mig när jag var vilse här.
Minns du?
Du hittade mig på så många ställen.
Du tog mig till Met-museet, när vi hade permission.
Det var vår tredje dejt.
Och du gick så fort,
för att du ville visa mig Kooning-tavlorna.
Allihop, i ett rum.
Jag fick springa för att hinna med.
Och när du gick, höll du ut handen bakom dig
för du visste att jag skulle ta tag i den
och i den stunden visste jag allt om dig.
Och jag är här nu.
Och här är min hand.
Jag trodde att jag mist förståndet.
Dr Culber.
Vänta. Nej.
Snälla, gör inte såhär.
Hallå.
May, släpp den.
Jag sa ju att han dödar oss.
May, se på honom.
Han...
Han försöker skydda sig.
Det bränns
när de landar på mig.
Förstår du?
För honom är du monstret.
Detta är inte vilka ni är.
Om du dödar honom
kommer det att förinta dig.
Får jag...?
Hur?
Hur är han här?
Jag hade stunder av klarhet när jag var fast i nätverket.
Jag såg blixtrar.
Som om jag rörde mig
mellan denna värld och vår.
Då hittade jag honom.
Hugh?
Hugh? Nej.
Nej.
Nej, snälla. Försvinn inte.
Snälla.
Jag tog med honom hit.
Termodynamik.
Energi kan varken skapas eller förstöras.
Det byter bara tillstånd.
Även i döden,
passerade hans energi genom mig medan jag var länken till nätverket.
Likt en åskledare.
När han tog form
såg det honom som en främmande kropp och attackerade honom,
på samma sätt som friska celler angriper cancer.
Vi måste gå. Nu.
Allihop.
Jag tar med dig hem.
Motorerna är överbelastade. Vi måste släppa.
Jag stänger huvudregulatorerna och köper oss tre minuter.
Det är inte du som bestämmer.
- Även Sektion 31 har militärdomstolar. - Åtalar de dig
om de visste vad du gjorde för sex år sen på Deneva mot fel ambassadör?
Ett mindre brott, om det ens var bevisbart.
Det vore lätt att bevisa om nån hittade datan bakom din brandvägg.
Fundera på det.
Tre minuter.
- Försök att inte spränga oss. - Så orolig av dig.
Vi köpte er tid.
Men inte mycket.
Owo, förbered att avaktivera traktorhakar.
Mr Saru, de måste sätta fart.
Kuben är luftslussen mellan vanliga rymden och nätverket.
Det är säkert.
Ser du?
Jag är här.
Jag kan inte, Paul.
Jag kan inte följa med.
Varför kan han inte gå igenom?
Hans energi må vara från er värld,
men allt annat, allt vi byggde hans kropp med,
kom från vår.
Och? Du förde hit mig. Du kan transportera honom med kokongen.
Jag flyttade dig, men vi skapade inte dig.
- Vår materia är inte er. - Kan du inte återskapa honom där ute?
Jag menar...
Att jag inte vet.
Jag kunde inte hålla min egen form utan att gå in i dig.
Paul.
JahSepp kan återta min materia.
Vad gör du?
Du måste låta mig gå.
Burnham, vi har ingen tid kvar.
Förstått.
Det är nu eller aldrig.
- Jag kan inte vara orsaken till detta. - Jag kan inte lämna dig igen.
Om du stannar, är det dubbelt så dödligt för nätverket.
- Vi hittar ett annat sätt. - Du har hängett dig åt skapelse.
Till livet.
Det finns en miljon anledningar att älska dig. Men den är min.
Snälla, förstör inte det för mig.
Vänta lite.
May, du sa att du inte kunde återbygga dig för att du inte har mänskligt DNA.
Ja!
Det är ingrediensen som saknas.
Kokongen på vår sida är gjord av atomer från människovärlden.
Om du tar Culbers DNA och lägger till kokongen kanske...?
Kanske inte.
Men om vi använder kokongen stängs vår dörr.
Hur många varelser har levt inuti varann?
Jag känner dig lika innerligt som mig själv.
Jag med, men var orolig att det skulle låta konstigt.
Det är inte nåt jag föreställt mig.
Vi skapade kontakt över evolutionen och över arter.
Men när Stamets förlorade Hugh, förlorade han allt.
Och har vi en chans att lösa det, måste vi försöka.
Jag tror att universum kommer att sammanföra oss på nåt sätt.
Lovar du?
Lovar.
Kommendörkapten.
På väg.
Nu, May.
Vi ses på andra sidan.
Burnham till bryggan. Svart beredskap.
Leland. Nu.
De aktiverar spordriften.
Ur vägen.
Burnham?
Vi lyckades.
Avaktivera röd beredskap.
Mr Saru, be dr Pollard möta teamet i maskinrummet.
Mr Tyler.
Sambandsofficerare stannar på bryggan.
Kom igen.
Paul.
Skakar inte gamla vänner hand?
- Du är långt hemifrån, amiral. - Sannerligen.
Stjärnflottan har ny och kritisk information om de sju signalerna.
Den första ledde Discovery till en asteroid,
men när ni kom fram var signalen borta.
Vi skickade en forskningsfarkost för att läsa av subrymden
och fynden var oväntade.
I en kort stund
verkar signalen ha lämnat efter sig ett spår av takyonstrålning.
Takyon? Ett sådant kvantfält kan antyda...
Tidsresor.
Eller kan vara biprodukten av kamoufleringsanordningar.
Ni har bägge rätt. Eller kanske fel.
Men den ende med nån sorts koppling
till signalerna är löjtnant Spock, som ännu är på rymmen.
Ni måste hitta honom och ni måste hjälpa varandra.
Sluta försöka överglänsa varandra i manlighet.
Leland, du kamouflerade dig
för en kapten i Stjärnflottan, i ett räddningsuppdrag.
Amiral, vår kamouflage...
Försök inte.
Och kapten Pike, Sektion 31 må kanske inte
vara den fyrbåk av rättfärdighet som du vill att den ska vara,
men den är ändå viktig.
Vi har viktigare prioriteringar än att bråka om-
-artikel 14 i Stjärnflottans stadgar.
Nationsbyggande är aldrig vackert.
Det är den osmakliga sanningen och det vet ni.
Jag bryr mig inte om ni känner att ni är på olika sidor.
Vi är alla i samma lag.
Vi har känt varandra länge.
Men mitt jobb kräver balansering och...
Jag misslyckades med det.
Jag ber om ursäkt.
Det godtar jag.
Jag ska försöka minnas att min väg ibland är tydligare än din.
Det är millenniets underdrift.
Berätta vad du vet om skytteln.
Skytteln ledde ingenvart. Mr Spock kan dölja sina spår.
Burnham kan veta mer än hon vet. Jag ska prata med henne.
När vi arbetar ihop antar jag att min sambandsofficer är permanent.
- För stunden är agent Tyler din. - Om du inte föredrar kapten Georgiou.
- Nej, tack. - Nej.
Inkommande meddelande från kapten Philippa Georgiou.
Skicka till vetenskapslabbet.
- Hörde att du köpte oss några minuter. - Är det så man tackar er frälsare?
Jag vet att du förväntar dig återbetalning.
- Jag kanske är altruist. - Jag kanske är terran.
Det var du.
Mycket roligare än denna vulcanska stoicism.
Jag måste få veta vad era avsikter är...
...gällande Spock.
Jag vill hitta honom innan ett medborgargarde gör det
eller ett gäng skjutglada cowboyer från Stjärnflottan.
Det vill nog du med.
Det finns ingen värld
där jag hade kunnat överväga det.
Jag har haft ditt liv i mina händer ett dussintal gånger.
Du måste börja lita på mig så småningom.
Sa skorpionen till grodan.
Ha lite tillit, Michael.
Jag avundas de som kan tro att en övermakt skriver vår historia,
som väljer orden som håller kaos i schack.
Kontakt.
Glädje.
Kärlek.
Och återuppståndelse.
Med dessa ord blir vägen tydlig en stund.
Och sen försvinner den.
Om jag har en väg...
...söker jag den ännu.
Det gör vi alla.
Det är så vi hittar vår väg...
...genom att välja att gå vidare...
...tillsammans.
Och om det finns en övermakt som leder oss mot en oviss framtid...
...kan jag bara hoppas att den leder oss väl.
Undertexter: Tomas Lundholm